- Ianai - Adamai, kaip tu?
- Ei, turi Supra? - Jo, šita tikra gražuolė
Tikrai tikiuosi, kad tau patiks šita, nes tas Supras vis sunkiau ir sunkiau rasti, supranti?
Nusiperki vieną ir ji turi kažką ypatingo, o tada tau susivaro kaklas ar panašiai
O, šūdas! Adamai, ar norėtum, kad nusimaučiau batus? Manau kažkas yra prikibę prie jų.
- Tikrai dėl to nesirūpinčiau - Gerai
- Supra. - 1959-ieji
- Tikrai graži, dėkui. - Šaunu.
Visos elektronikos, viskas yra originalas. Žinoma, įjungiau, viskas veikia.
Ką daktaras užsisakė, kaip jie ten sako.
- Turėčiau pavadinti Viliamu Lovsu. - Ši gitara vyriškos giminės?
Šita tai taip
- Kas yra tas Viliamas Lovs? - Jis buvo tiesiog 17-ojo amžiaus britas
Kūrė šaunią laidotuvių muziką.
Per Anglijos pilietinį karą jį nušovė parlamentaras.
Tas užknisa
Adamai, pažiūrėk į šitą.
- Šita... - Labai keistas Hagstromas, iš 1960.
- Švediška. - Jo.
Pažiūrėk į šį daiktą.
Pažiūrėk į galą. Klozeto motina.
Rimtai, vyruk.
O šita... Pažiūrėk.
Tai Silvertonas, labai ankstyvių 1960-ųjų. Su pritvirtintu stiprintuvu dėl bėdos.
- Fantastiška. - Tiesa?
- Jo - Ir...
O tai žavingasis Gretschas, Četo Atkinso.
6120. Dvigubas nuopjovis.
Kartą mačiau Edį Kochraną grojantį su viena iš šių.
Bet priekinis daviklis pakeistas į Gibsono P-90.
Pala, tu iš tikro matei grojantį Edį Kochraną?
Jo, per YouTube.
Taip, žinoma.
- Ei, turiu tau kai ką ypatingo. - Mes turim tai, ko tau reikia.
Žinau, kad nenori groti gyvai, žinau, kad nori likti visiškai anonimišku
Bet tu esi toks atsiskyręs ir viskas yra...
...galbūt žmonės susidomėtų tavo muzika labiau.
Jo... Koks vilkimas.
Paklausyk, Ianai.
- Yra kai kas, ką galėtum padaryti dėl manęs. - Bet ką. Bet ką, tik ką?
Man reikia kulkos. Labai ypatingos kulkos.
Tikrai? Daviau praeitais metais tau 38-o gaubtų.
Žinau, 38-o. Man reikia 38-o kalibro kulkos.
- Bet medinės. - Ką? Medinės kulkos, rimtai?
Pagaminto iš kiečiausios ir tankiausios medienos, kokią tik gali rasti.
Siūlyčiau guaiacum medieną, Lignum Vitae, galbūt gyvatuota mediena, Piratinera Guianensis,
Arba net afrikietiško juodmedžio, Dalbergia Melanoxylon.
- Manai rastum ką nors, kas man ją pagamintų? - Jo, bet... ar galėtum pakartoti du paskutinius?
guaiacum mediena, Lignum Vitae, gyvatuota mediena, Piratinera Guianensis,
juodmedis, Dalbergia Melanoxylon.
Gerai. Jo, manau, kad pažįstu kai ką, bet...
Kokiam velniui?
Tai... projektui.
- Slaptam meno projektui. - Gerai, šaunu, šaunu.
Gerai, leisk man pagalvoti.
Ačiū, Adamai.
Apvalkalas gali būti metalinis, bet kulka privalo būti medinė.
- Nori tik vienos? - Tik vienos, taip.
Gerai, šaunu.
Ko nors dar keistuoliško... Įdomaus, ko tau reikėtų?
Yra sandelis, kuris pardavinėja tokios rūšies duslių stiprintuvų
iš vokiečių pasipriešinimo, sovietų vamzdeliai, manau tau reikėtų ten apsižvalgyti
Ne, nereikia, dėkui.
Gerai, ar galiu pasinaudoti tavo toletu prieš išeinant?
Ah... Bijau, jis vis dar neveikia.
Vis dar? Išsikviesiu tau ką nors...
- Ne, nesirūpink. - Man jokių rūpesčių...
Ne!
Klausyk, Ianai... Aš jį patvarkysiu, tik dar nepradėjau.
Prašau, gali laisvai pasišlapinti mano sode.
Bilalai.
Gražiai atrodote, madam Eva.
Ačiū.
Taigi... Papasakok, kaip jis? Tikrai.
Mano mokytoja silpna. Bet jis turi stiprią dvasią.
Jis tokiose gerose rankose.
Jis mano šeima.
Ir aš saugau... Saugau jo paslaptis.
Tavo taip pat.
Mano ponia.
- Tik valanda prieš saulėtekį. - Gerai tai suprantu, mieloji.
- Tai tikrai geras dalykas? - Taip, Eva.
- Iš daktaro prancūzo? - Būtent.
Taigi... Kaip žavingasis Kristoferis Marlovas šiąnakt?
Aš tau jau sakiau! Niekada nevadink mane tuo vardu viešumoje.
Tu kvanktelėjai.
Galiu saugoti paslaptį! Turėtum tai žinoti.
Bet aš klausiu, koks yra siaubingiausiai saldžiausias literatūrinis skandalas istorijoje?
Miela Eva, tai buvo prieš 4 šimtmečius.
Dėvi tą vakarų paltą jau 4 šimtmečius.
Gavau jį 1585. Jis mano vienas iš mėgstamiausių apdarų.
Taigi, ar sakai, kad niekada neišleisi katės iš maišo?
Ar negalėtume mes... duoti užuomina čia ir ten?
Galima sukelti tokį jaudinantį chaosą.
Manau, pasaulis turi pakankamai chaoso,
nesiliaujančio nei minutei.
Malonybių vagis.
Jėzau Kristau! Tu mane be galo išgąsdinai.
Kažkiek tikėjausi jūsų pastaruoju metu, daktare...
- Daktaras Faustas. - Malonu tave taip pat vėl pamatyti, daktare...
Daktare... Vatsonai.
Žinai, ah...
Jūsų pasirodymas mane šiek tiek išmušė iš vėžių.
Gal pagalvotume susitikti kur nors ne ligoninėje kitą kartą?
Vietoj netikėto atsiradimo, lyg... Fantomas.
- Tai reikalautų susitarimų. - Jo, bet man būtų saugiau.
Norėčiau nieko nekeisti. Beje, abipusis pavojus man saugesnis.
Dabar, prašyčiau. Neturiu daug laiko.
Gerai, tada leiskit paduoti, ko trokštat.
Daktare... Strangelovai?
Negatyvo 0 tipo.
Be to, šis jūsų stetoskopas.
Jis galėtų keliautį į antikvarą.
Jis iš 1970-ųjų.
- Netgi 1960-ųjų. - Tikrai?
Tas vyrukas tirėtų būti iš Klyvlendo.
- Jo? - Adamai.
- Eva. - Sveikas, mielasis.
- Palauk minutėlę, noriu tave pamatyti. - O, aš irgi noriu tave pamatyti.
Kas nutiko? ar pasiklydai tarp liadų ir mazgų, mano sena naminė žiurkytė?
Jo, tik vieną sekundę...
- Labas. - Štai ir tu.
Sveikas, mielasis. Kas nutiko? Atrodai pavargęs.
Tikrai?
- Turbūt esu... - Aprūpinimo problemos?
- Ne. - Tada kas yra?
Ar negali pasakyti savo žmonai savo problemos?
Suzombėjimas, taip jie elgiasi su pasauliu.
Jausmas lyg aš esu smėlis, apačioje smėlio laikrodyje, ar panašiai.
Tada laikas veikti.
Ah, mano vasalų šeimininke...
Buvo taip prieš tai... Pameni?
O tu praleidai visas linksmybes, kaip viduramžius, totorius, inkvizicijas...
Potvynius, pliažus...
Kaip tavo muzika?
Rašau daug laidotuvių muzikos.
O, mano mielasis, kodėl tau neatėjus čia ir nepabučiavus manęs?
Tau patikdavo Tanger. Mylėjai muziką.
O, Velnias.
Gerai, aš atvažiuosiu.
Bet negaliu patikėti, kad ir vėl mane verti tai daryti.
Keliavimas tai toks vilkimasis.
Eva... Aš tave labai myliu.
- Prisiminsiu tai kelionėje. - Po paraliais.
Taip, ir ar yra galimybė naktiniam skrydžiui iš Tanger į Paryžių?
Taip, tinka. O tada skrydis sekančią naktį iš Paryžiaus į Detroitą?
Teisingai? Nuostabu.
Fibunačio vardu.
Ei, tikiuosi netrukdau tavęs.
Norėjau atvažiuoti būtent čia, nes turiu tau kai ką.
Medinė kulka. 38-o kalibro..
- Iš kokobolo. - Dalbergia Retusa.
Tavo meno projektui!
Vyrutis man jį pagamino nepaklausdamas jokių klausimų. Jis pasakė, kad mediena tokia tanki,
kad net skęsta vandenyje. Manau iš jo gaminamos ir gitaros.
Abu teiginiai teisingi.
Idealu. Ačiū tau, Ianai.
Jokių problemų.
Žinai, zombiui... Tu tinkamas.
Dėkui.
Prašau.
O, ne. Tu jau sumokėjai man tiek daug iš preito karto užtektinai.
- Ianai, prašau - Nusipirkau mašiną ir viską.
Ačiū, Adamai.
Dar ko nors tau reikia? Nori, kad dar ką nors atnesčiau tau?
Praeitą naktį į duris skambinėjo vaikėzai rokeriai.
- Tikrai? - Jo.
Kaip jie sužinojo, kad tu čia gyveni? Niekas aplink čia negyvena.
- Nežinau, bet man tas labai nepatinka. Aš jau kalbėjau su tavim. - Žinau, žinau, kad kalbėjom. Nieko gero.
Visiškai sumautai. Kaip jie...?
Gerai, žinau. Nesijaudink. Paskleisiu gandų
labai apdairiai, kur tu galėtum gyventi ir jie daugiau nebelys čia.
Kad ir ką tau reikia padaryti, prašau padaryk. Pasirūpink tuo.
- Žinoma. - Gerai.
Klausyk, susitiksim vėliau, esu truputį užsiėmęs.
Žinai
Sapnavau
Tavo negarbingąją mažąją sesutę vakar.
Sapnavai apie Ievą? Koks tas sapnas, Kitai?
Kitai?
Ką? O, atleisk! Aš...
Atleisk, tik užsisvajojau minutėlei.
- Tu taip toli! - Tiesą sakant, Italijoje.
Prieš keletą šimtmečių.
- Ar jis buvo skaudžiai geros išvaizdos? - Ką?
Klausyk, žinau, kad neturėčiau tau tai sakyti, bet
Prašau, būk atsargi.
Labai nuliūsčiau, jei tau kas atsitiktų.
Atvirai, nesuprantu, kodėl negyveni kartu, nes tu negali gyventi be vienas kito.
Vistiek perduok jam linkėjimų nuo manęs...
tam romatiškam niekšui.
- Tikrai taip manai apie jį? - Kad jis niekšas?
Na tikėkimės jis tik romantiškas.
Netgi labiausiai kaltinu Šelę ir Baironą.
Ir keletą tų prancūzų kiaulių, kuriuos matei prie jo.
O, norėčiau, kad būčiau jį sutikęs anksčiau, jis parašė Hamletą.
Jis sukūrė idealiausią įsivaizduojamą pavyzdį
"Meilei visagalis laikas nebaisus"
"Kuris iš visų tą pačią duoklę ima"
"Jei tau meluoja posmai šių eilių,"
"Nebėr pasauly meilės! Aš tyliu "
Marlovai...
Ouč! O, ne...
Aš nerangus.
- Atleiskite. - O, ne. Leiskite man ką nors jums atnešti.
Ačiū.
Damas y caballeros, empezamos el descenso al aeropuerto Metro de Detroit.
Dėkojame už krydį su mūsų Air Lumiere. Ir tikimės greitai vėl jus pamatyti.
- Dėkoju jums. - Jokių problemų.
Šeške, šeške.
Brangioji.
Malonėtum?
Man patinka, kaip pakeitei vietą.
Man patinka tavo naujiausia muzika taip pat.
Man primena, kai davei tą styginį kvartetą Šubertui. Pameni?
- Ir jis pristatė jį kaip savo. - Jo, bet aš jo paprašiau tai padaryti.
Aš jam daviau tik Adadžo.
Kad truputį pasklistų.
Štai kodėl išleidi tiek daug naujo?
Man reikėjo apgalvoti.
Matai, jei tai būtų aidėję anksčiau...
Kada anksčiau?
O, Adamai.
Visada turi kaltinti zombių patogumus, kai gauni nedaug.
Kaip dėl mūsų visų herojų?
-Aš neturiu herojų. - Ne?
- Kaip dėl tavo palaimintųjų mokslininkų? - Mokslininkų?
Tik pažiūrėk, ką jie padarė jiem.
Pitagoras paskerstas.
Galileo, įkalintas. Kopernikas išjuoktas.
Varganas senas Niutonas pastumptas į paslaptis alchemijoje.
Tesla sunaikintas. Jo nuostabūs sugebėjimai visiškai ignoruoti.
Ir vis bamba apie Darviną. Vis dar.
Tiek daug dėl mokslininkų.
O dabar jie sugeba
suteršti savo pačių kraują. Nekalbant apie vandenį.
Na taip. Jei turėtume galią visų zombių žiaurumui istorijoje.
Mes būtume čia, kol saulė pakyla.
Saulė kyla.
Ar turėčiau tau papasakoti apie "Siaubą varantį veiksmą per nuotolį"?
Einšteino kliūties teorija.
Mėgstu, kaip ją pasakoji, bet ne dabar.
Juk nenorime būti budrūs visą dieną.
Eva?
Ar galėtum pasakyti kiek metų šiai gitarai?
Manai, tai L2, bet... Niekada negalėjau nustatyti tikslios datos.
Ah! Ji gražuolė.
Gibsonas. 1905.
Sena.
Taip, mielasis. Bet žinai, kad tavo chalatas bent jau šimtmečiu senesnis.
Tikrai?
Taigi, čia tavo dykuma. Detroitas.
Visi išvažiavo.
- Kas tai? - Pakardas.
Kai kartą jie sukonstravo gražiausias mašinas pasaulyje.
- Baigta. - Bet ši vieta vėl atgims.
- Tikrai? - Jo, čia yra vandens.
Kai degs pietų miestai.
Ši vieta atgis.
Ar norėtum pamatyti Moutauno muziejų? Na, nėra ir daug į ką žiūrėti iš lauko.
Aš landžioju savyje.
Tisą sakant, yra kai kas, ką galėčiau tau parodyti.
Netoli.
Štai. Jack White'o namas. Jack White'o namas.
- Aah! Mėgstu Jack White'ą - Čia jis užaugo?
Av.. Mažylis Jack White'as. Gražu.
Žinai, kad jis šeimoje buvo septntasis sūnus?
Haha. Lažinuosi tuo.
Ir čia žymusis Mičigano Teatras.
Pastatytas 1920-ais. Daug pinigų sukišta.
Ironiškai pastatymas būtent toje pačioje vietoje, kur Henris Fordas sukūrė savo pirmąjį prototipą.
Sutalpindavo virš 4000 žmonių.
Fantastiška. Kam? Koncertams?
Koncertai ir filmai, ar gali įsivaizduoti?
Veidrodžiai atspindėdavo šviestuvus...
O dabar... Mašinų stovėjimo aikštelė.
Nebėra tavo karalienės, pleibojau.
Beje, tavo herojus Kristoferis Marlovas siunčia tau linkėjimų
Neturiu herojų.
Žinau, ką tu darai. Bandai mane išblaškyti.
Daugiau jokių kalbų.
- Ar žaidei šachmatais su Bironu? - Eva! Prašau...
Ne, noriu žinoti...! Tau patinka tai pasakoti, o man patinka klausytis.
- Koks jis buvo? - Atvirai, pompastiškas pasipūtėlis.
Kodėl aš nenustebinta?
O kaip dėl Marijos? Kaip Marija Volstonekraft?
Nagi! Papasakok, kaip ji?
Ji buvo saldi.
Lažinuosi tuo.
Saldžiai kalba, turiu staigmeną. Ekperimentą.
- Beje, neveikia. - Žinau, šaldiklyje.
- Kas tai? - O negatyas.
- Skanu. - Kraujas ant pagaliuko.
Ant pagaliuko.
- Neblogai. - Labai atgaivina.
Ypač, kai esi labai įkaitęs..
Matas, mielasis.
Eva, tu negailėstinga. Tu žiauri.
Išgyvenau, mažyti.
Tai dėl prakeikto kalbėjimo.
Turi išgirsti šitą. Charlie Feathers.
- Žinai šitą? - 1956.
"Can't Hardly Stand It"
Jo.
Šūdas!
O! Kokia žavinga vieta!
Vitis Vinifera, labas.
Tik pažiūrėk, prakeiktas zombiškumas.
Gobšiai. Toks prieštvaninis. Kurio amžiaus?
Tesla turėjo lempučių, kurių net nereikėjo įkišti 1895.
- Bet net neprijungta! - Jo viskas atjungta.
Ah! Koks paslėptas grobis, mano mielas! Tu tai padarei?
- Na sukonstravau jį iš liekanų ir dalių. - Kaip gražu! Tu alchemikas!
Man tik reikia patikrinti krūvius ir sujungimus.
Šitą gal reikėtų sukalibruoti.
- Ar čia antenos? - Jo
Jos priima elektrišką informaciją iš atmosferos
- Iš išorinės erdvės? - Paverčiama į energiją.
(?)
Palauk, leisk patikrinti.
Amanita Muscaria.
Kaip keista.
- Adamai? - Jo?
Ar pastebėjai šituos?
Jo.
Musmirė, nors jos auga labai keistai.
- Bet dabar ne tas sezonas! - Žinau.
Jie atsiranda, po to dingsta, kartais ataugina tas kepures
Spėju jie gauna informaciją iš atmosferos, turėčiau jiems tai pasakyti.
Tai tik parodo, kad neturime jokio supratimo apie grybus.
Galbūt planeta be jų negalėtų gyvuoti.
Žinot, kad neturėtumėte čia būti.
Ne iki gruodžio.
- Labas vakaras. - Kas vyksta, mano meile? Ar žaidžiame daktarais?
Aš žaidžiu. Turiu eiti pasiimti aprūpinimo.
- Ar aš neprisidėsiu? - Ne šį kartą.
1968. Galėtum atsinaujinti.
Ar kada nors naudojaisi? Daktare... Faustai? Tiesa.
Kas yra, mielasis?
Sapnavau tavo seserį.
- Negeras sapnas tada. - Na, manau galėjo būti ir blogesnis.
Bet ne daug.
- Grįšiu akimirksniu. - Tikiuosi.
Sekmės chirurgijoje, daktare.
Birželio 23-oji. 1868.
Mūsų trečiosios vedybos.
Atrodome tokie jauni!
Marlovai...
Dalbergia Retusa?
Neseniai pagamintas.
Atrodote siaubingai išbalęs, daktare... Caligari.
Galbūt turėtumėt išeiti labiau į saulę.
Vitamino D trūkūmas gali sukelti didelių pasekmių.
Šviežias kraujas, mažyte.
Kaip šitą suprasti? Tik pasakyk, kad nesi bėdoje su vienu iš kitų.
Prašau, pasakyk.
Nematau kitų, niekad.
Gerai.
Niekada daugiau taip nedatyk.
Tik žaidžiu tavo istorijos dalį.
Man jau atsibodo tas zombėjimas...
Ir baimė... mūsų pačių prakeiktoj vaizduotėj.
Mano mielasis! Tai tiesa.
Tuo tarpu... Tik pasakyk man, kas tiek nebaugina negu tai?
Kaip gali gyventi tiek ilgai
ir vis dar nesuprasti?
Šis savęs apsėdimas, tik švaistymas... gyvenimo!
Šis laikas galėtu būti praleidžiamas išgelbėjant kažką
Verinant gamtą, puoselėjant gerumą ir draugystę...
ir šokį!
Nors tau gan ir pasisekė meilėje
Jei taip pasakau.
Pilnatis.
Ar žinojai, kad yra deimantas ten planetos dydžio?
Tai baltos mažos žvaigžutės suspaustos į žvaigždės šerdį.
Ir ne tik spinduliuojantis deimantas
Bet taip pat ir skleidžia gigantiško gongo muziką.
Deimantas...
Kuris skleidžia gigantiško gongo muziką.
- Kur jis? - Tik... 50 šviesmečių nuo čia.
Kentauro žvaigždyne. Mmh...
Stebiuosi, kaip jis skamba.
Turiu tau kai ką pasakyti.
Aš... irgi sapnavau savo seserį.
Kaip ir Marlovas, prieš man išvykstant iš Tanger.
- Manau, ji mūsų ieško. - Velnias!
- Na... Turiu galvoje, praėjo nemažai laiko. - Jo, bet ne pakankamai.
Ar neturėtų ji miegoti prakeiktam karste kur nors? Turbūt su įsmeigtu kuolu?
- Adamai, ji mano sesuo. - Dabar ji yra?
Na, esame... Kraujo ryšiu.
Nepalikau įjungtų šių šviesų.
Tai tavo muzika?
Ieva.
Ką, po velnių, tu čia darai?
O, Dieve! Kaip šaunu tave matyti!
Tu vis dar tokia graži.
Malonėtum?
Mano nepakartojama sesė. Pasiilgau tavęs.
- Ar gavai mano žinutę? - Manau, kad gavau. Sapnavau.
Avv, kaip šaunu! Suveikė!
Ten tavo "Siaubą varantis veiksmas iš nuotolio".
- Jo, na, siaubą varantis veiksmas, bet kokiu atveju. - Apie ką ten šnekat?
Tu žinai, kad labai nesėkinga peržengi slengstį be pakvietimo.
- Ar tu vis dar bijai česnako? - Aš nekalbu apie mitus dabar, Ieva.
Žinai, kad taip pat nesėkminga klausytis kieno nors privačios muzikos be pakvietimo?
Dieve mano, man labai patiko, Adamai! Visiškai genealu. Ar galiu parsisiųsti?
- Ne. - Taigi? Ar tu tik važiavai pro šalį Detrotą?
Jo! Ne! Atvažiavau jūsų aplankyti!
- Gyvenu Las Vegase. - Šaunu.
Zombių sostinė. Ar tu viena?
Ne... Aš čia su jumis!
Velnias. Na, bet negali čia apsistoti.
- Adamai! - Jokiu būdu! Ne po to, kas įvyko
O, Adamai, praėjo jau 87 metai.
Ką? Kada? Ar jūs vis dar liūdit dėl Paryžiaus?
Na, ar tau viskas gerai? Jo, bet aš... labai labai labai alkana.
Gal turi ko nors?
Jau užuodei visą kelią nuo Las Vegaso?
Eik.
- Ieva... - Ką? Tik noriu pamatyti, kur laikot.
Ne!
Na, tikrai šaunu tave pamatyti.
Visi labai daug pasilinksminsim.
Ji išgėrė visą butelį O negatyvo.
Žinau.
Bet ji keliavo, o tai tavęs nedomina, žinai?
Mums viskas bus gerai. Visada truputį keistoka su šeima.
- Kur ji dabar miega? - Paguldžiau ją į tą mažyti miegamąjį apačioje.
- Kokį mažytį miegamąjį? - Žinai, mažyti, einant kolidoriumi.
Turėsiu dabar paslėpti visas savo juostas seife.
Nesijaudink, miegok dabar.
Jos dabar čia nėra, laikas gesinti šviesas.
Galėsim pakalbėti, kai šiąnakt atsikelsim.
Pagalvok apie tą magišką gongo muziką iš deimanto danguje
Virš mūsų.
Eva! Adamai!
- Kas nutiko, Ieva? - Ar galiu užeiti?
Mmmmh... ne.
- Ar ne laikas pabusti? - Mieloji, ar galim pamiegoti truputį ilgiau?
Bet jau lauke tamsu. Aš išbadėjusi.
Eik šalin, mes dar miegam.
Truputį vėliau visi atsikelsim ir pavalgysim pusryčius, gerai?
- Ko nors gardaus? - Žinoma.
Kur laikot?
- Gali apsirengti, o tada mes tau atnešim, gerai? - Gerai.
Pikabu!
Matau tave!
Kas čia per velnias?
- Ah! Tai iš prancūzų televizijos 1975-aisiais.. - Ei!
- Per daug tikiesi, Ieva. - Kodėl išjungei?
Man patinka, radau per YouTube.
- Jo, žinoma ji rado... - Nesijaučiu gerai.
Kas yra širdelė? Manai, tai dėl ilgos kelionės?
- Galbūt. - Turbūt koks kraujo apsinuodijimas.
- Nejuokauk, Adamai. - Nejuokauju!
Ar gerai rūpiniesi savo mytybą?
Žinai, kad turi būti atsargi. Aplink daug užteršimo
Bandau. Ei! Jūs maitinatės be manęs!
Nusiramink! Šūdas!
- Dieve, šitas geras, noriu daugiau. - Ne, gavai daugiau negu reikėjo.
Tikras mėšlas, tu išgersi visas mūsų prakeiktas atsargas. Taigi, apsiramink.
Gerai. Tada noriu pasiklausyti tavo muzikos.
Ne, jau sakiau, kad ji privati.
O, taip? Na, tada kaip galėjau ją girdėti būdama Las Vegase?
- Kaip suprasti, girdėjai Las Vegase. Kur ją girdėjai? - Požeminiuose muzikos klubuose.
- Netikiu tavimi. - Tai ir netikėk.
- Tada kaip žinojai, kad ji mano? - Ah, nagi, iš kart galėčiau pasakyti!
Gal ir gimiau naktį, bet negimiau paskutinę naktį.
Gerai jau. Bet aš einu laukan.
- Noriu pasiklausyti muzikos. - Gera idėja, eik laukan.
Bet noriu, kad ir jūs eitumėt kartu!
- Ne. - Tu toks nuobodyla!
Lažinuosi, kad jis tavęs niekur nesiveda. Niekad, tiesa?
Na, ne. Bet pasivažinėjame kartas nuo karto.
Ah! Pasivažinėjimas! Kaip įdomu.
Turiu galvoj, kur nors! Kur skamba muzika.
- Ar nenorėtum, Eva? - Na, man vis vien
Esame Detroite.
- Jo! - Ne!
- Adamas mus vedasi! - Ne! Adamas niekur tavęs nesiveda.
- Nuostabu! - Jie buvo šaunūs
Turit šaunias pirštines. Iš kur jas gavot?
- Ei, Ianai. - Skotai, kaip tu? Gera tave matyti.
- Jo, paskutinį kartą tave mačiau su Daniele - Galimas daiktas, jo
Turiu tau kai ką, tuoj grįšiu.
- Kaip šaunu. - Žinau, labai gerai.
- Taigi, pameni tuos 12 inčų? - O, taip, taip.
- Taigi, pažiūrėk, triguba pakuotė. - Jo
- 180 gr. plokštelė? - 180 gramų.
- Nuostabu. - Jokio tiražo niekur.
Jo, šaunu. Taip paslaptinga.
Dėkui.
Vau, tiesiog nuostabu, žinai? Aš...
Negaliu pagauti to vyruko tik ateiti čia ir pasiklausyti gyvos muzikos, supranti?
- Ar tau patinka, Adamai? - Taip.
- Adamai! Nori susipažinti su Baltais Nagais? - Ne.
Tada šaunu.
O, labai atsiprašau! Kaip nemandagu, Ar galiu tau nupirkti alaus ar ko nors, Eva? Gėrimą?
Aš Ieva, ji Eva.
Labai atsiprašau. Eva, ar galiu nupirkti tau ką nors? Alaus?
- Ne, dėkui, nieko. - Ieva?
O! Kaip puiku. Atsinešei savo, kas ten?
- Jagermeisteris? - Iš kur gavai?
- Radau namuose prieš išeinant. - Namuose? Turi galvoj, mano namuose?
- Jo, nori atsigert? - Ne.
Aš išgersiu,
- Manai ir aš galėčiau paragauti? - Žinoma.
Šaunu.
Vau. Karingo meno viršūnė.
Ir tas vyrutis yra, žinai... nuostabus?
- Jis nepakartojamas. - Jis nepakartojamas.
Žinai, kad negaliu niekam apie jį pasakoti? Ant kiek šitas keista!
Turėjau pasirašyti slaptumo sutartį ir viską.
Tai tavo muzika.
- Ei, ar nori pašokti su manimi, rokenrolo žvaigždė? - Ką, dabar?
Jo.
Ieva, turim nešdintis, tuoj pat.
Gerai, tik nurimk ir nesikarščiuok... atsipalaiduok.
Ei.
Ieva.
- Adamai, manau turėtume išgirsti tavo naujos muzikos? - Ne dabar tam netinkamas metas.
Atrodo, kad labai tinkamas metas, mes visi čia, žinai?
Jo, supratau, atsiprašau, atsiprašau, aš tik... labai susijaudinęs.
Aš irgi.
Adamai?
Adamai, prašau, ar gali man grąžinti tą gertuvę?
Ne, Ieva, šiam vakarui užteks.
- Aš labai ištroškusi. - Manau jau galėtume eiti į lovą.
Turiu galvoj, jau labai vėlu.
- Manau, kai kam jau laikas namo. - O, nori pasidalinti šituo?
Ianai, manau, am... Manau jau metas tau eiti.
- Jo. - Jis išeis kai tik pabaigs gerti savo buteliuką alaus.
Jo, jo, turėčiau jau eiti.
- Jo, jis jau išeina už minutėlės. - Ideali idėja, mieloji, labanakt.
Labanakt, Ianai, buvo malonu susipažinti. Tikiuosi vėl tave pamatyti.
Jo, aš irgi tikiuosi taip.
- Tu tuoj išeisi, tiesa? - Jo, jau einu.
Jo, jau išeinu.
Tikrai?
Pikabu! Matau tave!
Pika
Net nebandyk sakyti.
- Lauke tamsu? - Jo
- Ką darai su šituo? - Pripildžiau truputėlį Ievai.
- O, velnias.. - Einu ją patikrinti.
Bet tau viskas gerai, mielasis. Jai reikia eiti.
Man vėl reikia tavęs viso.
Gera idėja. Kol dar ne per vėlu.
Na tada ir aš kelsiuosi.
Ieva?
Ieva!
Velnias!
- Eva! - Dabar yra prakeiktas 21-asis amžius.
Ahh, aš nenorėjau! Jis buvo toks mielas, o dabar jaučiuosi blogai.
Ko tu tikėjaisi? Jis iš prakeiktos muzikos industrijos!
Ah, atsiknisk!
- Tu išgėrei Ianą. - Adamai!
Tu išgėrei... Ianą.
Atsiprašau!
Galim viską išspręsti, Ieva išvažiuoja.
Pasitrauk nuo manęs, Eva!
- Kiek kartų! - Nenorėjau!
Paleisk!
- Kas per velnias? Čia mano daiktai! - Dink iš mano namų.
- Ir kur turėčiau eiti? - Eik ir pelėk prakeiktam Las Vgase.
Žinot, kas jūs tokie esat? Labai globėjiški snobai!
Jūs net neįsivaizduojat. Eikit po velnių!
Abu eikit po velnių!
O, meile mano, jis atrodė toks mielas draugas.
Kodėl ji tiesiog negalėjo jo paversti?
- Ar kas nors gali tave susekti? - Juokauji?
- Mes visi vakar vakare buvome kartu. - Tiek daug dėl to konfidencialaus susitarimo.
- Kur jo mašina? - Jis ją paliko prie klubo.
Jo, na tada ji dings už dienos ar dviejų.
- Pažiūrėk, ką ji padarė mano Gibsonui. - 1905-ųjų.
Vau... Kaip gražiai pagaminta viduje!
Jo.
- Ar turi truputėlį senojo kilimo? - Po sofa.
- Turėtume? - Jo...
- Palauk. - Viskas.
- Turi? - Jo.
- Pirma jo kojos. - Jo, pirma jo kojos.
Atsargiai su galva.
Ką darysim su juo?
Turiu galvoj, nebėra taip kaip ansksčiau.
Kai galėdavom numesti juos į Temzę kartu pludūriuoti su tuberkuliozininkais.
Kitokių idėjų?
Canis Latrans, kaip žavinga.
- Manau, jie tave pastebėjo. - Jo, jų pilna visame Detrote.
Nagi, Eva.
Net neklausk. Pasiruošusi?
Bent jau vizualiai įsitikinom.
Sveiki? Labas vakaras, norėčiau užsisakyti
du skrydžiu iš Detrioto Tanger. Keliaujama nakties metu.
Kas ten?
Keletą rokenrolo zombių vaikėzų.
- Jie nori manęs. - Taip, bet būk maloningas, čia gi ne policija.
Taip, aš vis dar čia. Dėkui.
Taip, prašau, du bilietai pirmąja klase, išvykstama ir atvažiuojama nakties metu.
Taip, atsiprašau, žinau, kad komplikuota.
Jungtis per Londoną? Ne, atleiskit, Londonas netinka.
Jo, ar yra kokia kita jungtis?
Madridas? Madridas tinka.
Taip, du keleiviai, jokio bagažo.
- O kaip mano visi instrumentai? - Mielasis! Pasaulis pilnas nuostabių instrumentų.
Rasiu tau magišką instrumentą, kai nukeliausim į Tanger.
- Taip, tik kuprinė. - Ar galime vežtis kraujo?
Kitas turi geriausio dalyko, kai tik atvažiuosim.
Taip, kreditine kortele, kuria pageidautumėt?
Taip, vardai...
Stefanas Dedalus ir Deizė Buchanan.
- Chet Atkins... Gimimo datos...?
Tau reikia ko nors?
- Mosieur? Madame? J'ai quelque chose spĆ©cial por vous - Turiu jums kai ką labai ypatingo.
Jau nebetoli, nagi.
Šūdas, Marlovai, kur tu?
Adamai!
- Už ką visą tai? - Nagi.
Kur mes?
- Ar radai Marlovą? - Ne, turim jį rasti. Tau reikia keltis, nagi.
Velnias, aš net negaliu paeiti.
Turiu tau kai ką labai ypatingo. Turiu, ko tau reikia.
Ne to, ko man reikia.
O, velnias, Kitai!
- Bilalai. - Madam Eva?
- Malonu. - Bilalas.
Užeikit, užeikit.
Madam Eva, mano mokytojai negerai.
Labai, labai bloga situacija.
Labao blogai.
Galbūt jūsų apsilankymas pagelbės.
Prašau
Kągi, kągi... Pažiūrėkit, ką katė atsivilko.
Atrodau sumautai.
Mano senas mielasis...
Ahh, taip
"Ir kas per kūrinys žmogus!"
"Bet kas man toji dulkių kvintencija?"
Kas nutiko, Kitai?
Tai pats paskutiniausias butelis gėrio.
Nebėra daugiau daktaro prancūzo.
Jie turi prastą.
Suterštą.
Venkite vietinės ligoninės.
Vis dar rašinėji, Kitai?
O, taip. Čia ir ten per amžius.
Bilalai.
Bilalas nuostabus rašytojas
- Galbūt dar ne. - Nuolankumas...
Niekur tavęs nenuneša.
Yra įrodyta
Nuolankus zombių filisteriškumas.
Žaidimas atsipirks. Kitai. Tau vis dar reikia padirbėti.
Niekad neturėjau daug pasirinkimų
Viskas... Labai politiška.
Be to, turėčiau jau seniai būti... Negyvas.
O dabar, pagaliau...
Aš būsiu.
Ah, Eva.
Ah, pažiūrėk į tą šūdą.
- Ką mes darysim? - Ką mes darysim?
Na, aš žinau, ką darysiu.
Gausiu tau tą dovaną.
Duok visus savo pinigus, mažyti.
Eime.
Dabar paklausyk, tu pasilik čia, gerai?
O aš einu už kampo tik minutėlei.
Jokių man išdaigų.
Gerai.
Eva, ta mergina fantastiška.
Jazmina, libanietė. Esu tikra, kad ji labai išgarsės.
Dieve, nesitikiu.
Ji per daug gera.
Eime, mažiuk.
Pažiūrėk į stryką.
Dalbergia Retusa?
Gražuolė.
Ačiū.
82% vandens žmogaus kraujyje.
Ar karas dėl vandens jau prasidėjo? Ar jie vis dar kovoja dėl naftos?
Taip, jie tik pradeda karą.
Jie susiprotės, kai jau bus per vėlu.
Kiek žmoguje yra vandens?
55 iki 60%.
O kiek ant žemės paviršiaus?
Virš 70% vandenynai ir...
ir dar ežerai ir upės...
Velnias, aš vis dar čia.
Mes jau pabaigėm, ar ne?
Papasakok man dabar apie kliūtį.
Einšteino siaubą varantis veiksmas iš nuotolio.
Ar susiję su kvantine teorija?
Ne. Turiu galvoj
Tai ne teorija, tai įrodyta.
Ar gali jį pakartoti?
Kai atskiri persipynusią dalelę
Ir atitrauki abi dalis vieną nuo kito
Netgi į priešingas visatos galus
Jei pakeiti ar paveiki vieną,
Kita dalis irgi identiškai pasikeis ar paveiks.
- Siaubą varantis. - Netgi kai jie sirtingose visatos galuose?
Jo.
Ar tai yra, ką mes galvojame?
Adamai, tikrai. Toks prakeiktas 15-asis amžius.
Bet nors jie gundančiai gražūs, ar ne?
Kokių iš tikro turime pasirinkimų?
Bet mes juos tik paversim, tiesa?
Iš tavęs labai romantiška.
Man atiteks mergina.
Atleiskite?